Când cineva moare din cauza unei ure puternice, un blestem se naște.
Blestemul se adună în acel loc al morții.
Cei care-l întâlnesc vor fi distruși de furia lui.
Cei care vor supraviețui vor purta blestemul asupra lor.
Până când acesta va renaște.
Te rog... Nu mă lăsa aici.
Jake, îți promit că nu o să stau mult.
O să mă omoare înainte să te întorci.
Ești în siguranță aici.
Bine? N-o să-ți facă nimeni rău.
O să încui ușa ca să nu fugi din nou.
Am plecat pentru că ea a fost aici.
De ce?
De ce-mi faci asta?
Îți promit, Jake...
Nu aș permite să ți se întâmple ceva rău.
Jake, nu vreau să te pedepsesc.
Trebuie să mă asigur că ești în siguranță cât timp mă ocup de alți pacienți.
Vezi camera acolo sus?
Cineva o să te supravegheze tot timpul.
Asta n-o să o oprească.
Trebuie să te odihnești.
Mi-a omorât toată familia. O să mă omoare și pe mine.
- Nu pleca... - Ușurel!
Te rog.
- Te rog, nu pleca. - Îmi pare rău.
Nimeni nu ar trebui să treacă prin ce ai trecut tu.
Nu contează.
Sunt deja mort.
O să mă întorc cât de repede pot.
Nu!
E aici...
Nu...
E aici! Lăsați-mă să ies.
Dr. Sullivan? Ar fi bine să veniți încoace.
Traducerea și adaptarea: Mr. John
Tokyo, Japonia
Alt coșmar?
Îmi pare rău că te-am trezit.
E același vis?
Du-te înapoi la somn.
A fost pusă pe biroul meu ca să mă umilească.
Nu se va opri niciodată.
Moarte suspectă a supraviețuitorului tragediei americane
O să ne mutăm.
Putem pleca din Tokyo dacă dorești.
Nu e vorba doar de ce s-a întâmplat astăzi.
Ce te face să crezi că are vreo legătură?
Dacă urmărești de la început, toate au o legătură...
Iar acum e în Chicago.
Asta s-a întâmplat la Chicago?
Atunci nu are nici o legătură cu noi.
Ba are.
Nu mai pot să mă ascund.
Naoko, ești supărată.
Oamenii vorbesc. Lasă-i să vorbească.
Ți-am spus.
Nu e vorba de ce s-a întâmplat la birou.
Naoko...
Înțeleg ce simți.
Dar nu poți controla asta.
Oamenii mor.
Nu poți face nimic pentru asta.
Ba da.
Pot face!
Ți-am spus că o să ne batem pe asta.
Hai să intrăm înăuntru.
- Simt că profit de tine. - Ce?
Știi că singurul motiv pentru care sunt cu tine e faptul că ai cheile de la toate apartamentele?
Nu am nici o cheie. Fratele meu are.
Știi că singurul motiv pentru care sunt cu tine e faptul că-mi trebuie
un model pentru linia mea vestimentară?
Eu n-am nimic împotrivă.
Poți să mă îmbraci în ce vrei.
Chiar sunt fericită că facem asta împreună.
Da, la New York va fi grozav.
Nici nu au idee ce o să-i lovească.
Așteaptă să vezi ce o să te lovească pe tine.
Frumos...
Ce?
- Dumnezeule! - La naiba!
Ce apartament e ăsta?
A fost al familiei aceea.
- Hai să plecăm. - Bine.
- Rose, ce faci cu atâtea păpuși? - E o petrecere de adio.
- Pentru cine? - Pentru Lisa.
Rose...
E timpul să-ți dau medicamentul?
Nu. Sunt bine.
- Îi dau lui Lisa două păpuși pentru călătorie. - Serios?
- Vor să vadă lumea. - Dar tu, Rose?
- Tu vrei să vezi lumea? - Am s-o văd.
Când o să devină Lisa celebră.
Scoate-ți asta din minte.
Oricum o să uiți mai devreme sau mai târziu.
Da, dar îi cunoșteam.
Știu asta, dar e în trecut.
Trecutul nu-ți poate face rău.
Bine?
Te sun mai târziu.
Bine.
- Uite-o. - Lisa...
Bună Rose. Bună Gretchen.
- Unde e Max? - Chiar în spatele tău.
- Mulțumesc că ai avut grijă de ea. - Întotdeauna e o plăcere.
Rose e un îngeraș.
Cum merge cu pictura?
Munca îngreunează totul. Folosesc mai mult alifie decât culori în ultimul timp.
- La revedere, Rose. - Pa.
- Petrecere frumoasă. - Mulțumesc.
Pa...
Ai întârziat. A trebuit s-o rog pe Gretchen să aibă grijă de Rose.
Îmi pare rău. Am pierdut noțiunea timpului.
- Ce? - Dă-le încoace.
Aveam nevoie doar de puțină intimitate.
Pleci din oraș cu el. Nu aveți răbdare?
Tu unde te duci?
Acum că am cheile, pot rezolva lucrurile ce necesită rezolvare.
Bine.
- Ce-i cu Max astăzi? - Nu-i plac oamenii care se mută.
Doar nu plecăm definitiv.
- Băieții îl plac pe Domnul Cartof? - Cred că da.
Intră înapoi, Rose.
- I-am lăsat o jucărie. - Cui?
Băiatului.
- Care băiat? - Cred că e nou.
Nu e nici un băiat nou aici.
- Unde te duci? - Nu poți lăsa jucăriile pe hol, Rose.
- Max o să se supere. - E pentru băiat.
- Unde ai pus-o? - O jucărie o să-l facă să se simtă mai bine.
- Cred că astea îți aparțin. - Da.
Aș fi vrut să vă conving să rămâneți.
O să vă simțim lipsa.
E mai bine pentru Brenda. Îi e greu de când cu familia aia...
Schimbarea poate o să-i facă bine.
Dacă pot să te ajut cu ceva, cu o recomandare de chiriaș
sau cu altceva, știi unde mă găsești.
Să le transmiți la revedere lui Lisa și Rose.
Domnule Presky, n-am știut că veniți.
- Tocmai mă uitam... - Cum pleacă alți doi chiriași.
Da, au avut o perioadă grea.
- Reporterii mai pun întrebări? - Nu, o să-i țin departe.
Bine.
Max, trebuie să vorbim despre ceva.
Am formulat contractul, o să mă țin de ei.
M-am gândit că poate e timpul să angajez o companie de management.
Cineva care să ajute la revenirea la normal.
Nu e nimic personal.
Am câteva proiecte pregătite.
- Și o să treacă și o femeie. - Da?
Da, părea încântată să închirieze.
N-o lăsa să-ți scape, Max.
Banii noștri fug în direcția greșită.
Ești fermecătoare și matură pentru vârsta ta.
E un compliment, nu ți-am citit în palmă.
Ce spui?
Uite ce, eu pregătesc patul, iar tu îți faci o baie.
Ce părere ai?
Îți plăcea să te bălăcești. Jumătate din apă se vărsa pe jos.
O să aduc un prosop. Trebuie să-mi amintesc în ce cutie le-am pus.
Brenda?
Brenda!
- Cum arăt? - Ca un nebun.
Totul se va schimba astăzi, Rose. Simt asta. Tu simți?
Eu nu simt.
Haide, nu spune asta. Trebuie să gândești pozitiv.
Bine.
Ce faci?
Mă gândesc.
Bravo. Urează-mi noroc.
Mult noroc!
- Tu trebuie să fii Nioko. - Naoko.
Eu sunt Max. Mă bucur că ai ajuns bine.
Îmi pare rău că m-ai așteptat.
- Nu face nimic. - Bine.
- Începem? - Da.
Bine.
E un lift acolo, dar e vechi și trebuie reparat.
Poți să iei scările, e mai obișnuit așa.
Îmi pare rău pentru dezordine.
Suntem într-o fază de tranziție, după cum vezi.
Apartamentul 303 e pe aici.
Zugrăveala o să se usuce înainte să-ți dai seama.
Ar trebui să arate bine.
Am renovat aproape totul. Fiecare detaliu.
Am ajuns.
Bine.
După cum vezi, camera de zi e spațioasă, luminată și deschisă.
Aici e sufrageria, bucătăria și chiar o mică cameră de recreere.
Tu locuiești tot aici?
Eu și fetele. Am două surori.
O să fim jos dacă ai nevoie de ceva.
Câți locatari sunt?
E o clădire mare, e greu să ții evidența.
Sunt trei dormitoare...
Bună.
- Pot să iau și eu? - Nu, nu poți.
Niciodată nu vrei să împarți.
Fetelor, ea e Naoko. O potențială vecină.
O să completez un formular.
Bine ai venit, potențială vecină. Eu sunt Lisa și ea e Rose.
Rose, nume de floare.
Dacă vezi lucrurile lui Rose pe hol, să le iei înăuntru.
Bine, iartă-mă.
Și, de unde te-ai mutat?
- Sunt din Tokyo. - Poftim.
- Ai o familie frumoasă. - Mulțumesc.
O să am nevoie de asta?
Nu, domnișoară. Doctorii voiau să fie siguri că știu să citesc instrucțiunile.
E în ordine. Copiii poartă așa ceva în spitale tot timpul.
Pot să respir sub apă cu el?
Ai nevoie de un tub de scafandru pentru a face asta.
Aș putea intra într-o cușcă de rechini.
Da, ai putea, dar eu aș fi atent. Rechinilor le plac fetițele mici.
O să pun astea în dulap și n-o să mai vorbim despre ele.
Vino încoace.
Lucrurile o să se îndrepte.
Promit.
- Nu întotdeauna. - Cum adică?
Lucrurile nu o să se îndrepte tot timpul. Ca oamenii aceia care au murit.
E diferit. Total diferit.
Ți-e dor de ei?
Mi-e dor de fiecare chiriaș.
Noi avem grijă de ei aici, în felul nostru.
Le iei banii.
Face parte din felul nostru.
Vino încoace, momeală de rechini.
I-am arătat lui Rose tubul de oxigen.
Voia să facă scufundări.
I-ai spus că e doar o măsură de precauție?
Da. Și, New York e un oraș periculos.
La fel și Chicago.
Sunt doar îngrijorat.
O să fiu bine.
Aici nu au slujbe de designer?
Nu e vorba de slujbă, e vorba de stagiatură.
Dacă aș putea obține o bursă, am folosi banii de școală
pentru plata tratamentelor lui Rose.
- Nu știu. - Încerc doar să ajut.
Dacă vrei să ajuți, poți rămâne aici.
Amână stagiatura până se liniștesc lucrurile.
Max, prezența mea aici nu o să schimbe nimic.
Avem nevoie de tine, Lisa. Asta contează acum.
Starea lui Rose se înrăutățește. Administrarea nu merge bine.
Aș putea să-mi pierd slujba.
- De ce nu mi-ai spus? - Ar fi contat?
Și Diane ne-a făcut oferta să ne mutăm.
- Avem cinci restanțe. - Mai degrabă opt.
Nu e o glumă, e singura noastră opțiune.
Lui Rose nu-i place acolo.
Nu pot reuși singur.
Dacă lucrurile merg bine, o să ne pot întreține.
Rose e programată la control, apoi o duc în parc să hrănim rațele.
Ne găsești acolo mai târziu, dacă vrei să vii.
Alo?
Bună.
Nu dăm voie reporterilor aici.
Eu nu sunt reporter. Am permisiunea administratorului.
Administratorul e fratele meu.
Tu trebuie să fii Lisa.
Eu sunt dr. Sullivan. Băiatul care a locuit aici era pacientul meu.
Jake. Ce mai face?
Îmi pare rău să-ți spun. Jake a murit.
Ce?
Cum?
Ca să fiu sinceră, nici noi nu suntem siguri încă.
A spus multe lucruri despre noaptea în care a murit familia lui.
Am vrut să vin să mă conving singură.
Mai sunt și alți băieți în clădirea asta?
Nu. Jake era singurul.
De ce?
Spunea că a văzut un băiat aici. Era îngrozit de el.
Sora mea a văzut un băiat recent.
- Aici? - Da.
Pot să vorbesc cu ea?
Nu prea îi plac doctorii, sinceră să fiu.
Și cu Jake... Când a fost asta?
De curând. Înmormântarea e mâine.
La lacul Moore.
Aici erai. E ultimul loc în care mă așteptam să fii.
Ce faci?
Ea e dr. Sullivan.
Bună.
Dacă te gândești să închiriezi, e un apartament bun.
- Locatarii sunt de treabă. - A fost doctorul lui Jake.
A murit.
Îmi pare rău, credeam că ești...
Mi-a făcut plăcere să vă cunosc.
Și mie la fel.
- Tăntălăule. - De unde era să știu?
Credeam că puștiul a supraviețuit întregii întâmplări...
- Ce s-a întâmplat cu el? - Nu mi-a spus.
- Nu vreau să vorbim despre asta. - Stai...
Am ceva timp liber înainte de lucru.
- Ești incredibil. - Ce-i?
Nu aici.
Atunci unde?
E un apartament liber la 4, dar trebuie să mă furișez după chei.
Bine. Atunci ia cheile și ne vedem acolo.
Bine.
Te-am prins.
Rose, poți să te duci în camera ta?
Lisa, am vorbit despre asta. Nu pot avea grijă și de Rose și de tine.
Nu e nevoie să ai grijă de mine.
- Bineînțeles că nu. - Haide, Max.
- Lasă-mă mai ușor. - Te las când o să te comporți ca un adult.
Bine. Cum spui tu.
N-o să mai fiu o problemă dacă nu sunt aici.
Așa vezi lucrurile?
Sau problema e încăpățânarea ta?
M-ai speriat de moarte.
Ce faci acolo?
Mai vii sau ce faci?
Trebuia să vii înăuntru.
Nu m-aș fi simțit bine.
Înmormântările au tendința asta, sunt ținute pentru a-ți lua rămas bun.
- Pot să te întreb ceva? - Desigur. Ce e?
- Băiatul despre care vorbea Jake... - Da?
L-a descris vreodată?
De ce? Sora ta l-a văzut din nou?
Nu, cred că eu l-am văzut.
De ce îi era frică de el?
Nu am înțeles asta niciodată.
Băiatul a jucat un rol important în piesa creată de Jake
pentru a trece peste moartea familiei sale.
Am la birou ceva ce aș vrea să vezi.
Poate ar răspunde la întrebările noastre.
Pot să te duc înapoi acasă dacă vrei.
- Bine. - Mașina mea e chiar aici.
Și cred că tu poți sta acolo.
Gata.
Tu n-ar trebui să fii acolo sus.
Ar trebui să fii aici.
Făcându-ți temele.
Max...
Rose!
Rezistă, Rose.
Haide.
Numele femeii e Kayako Saeki, tatăl e Takeo și băiatul Toshio.
El e băiatul.
Poate-l cunoșteau pe Jake de undeva?
Ai vorbit cu ei? Ți-au spus ceva?
Sunt morți.
Morți?
S-a întâmplat în Japonia cu mulți ani în urmă.
Tatăl și-a omorât soția și copilul iar apoi s-a spânzurat.
O cunoșteai pe Alison Fleming care a stat în clădirea voastră?
- Cea care a dispărut? - Nu prea.
Tot timpul era plecată la școală.
Jake credea că a adus ceva înapoi cu ea.
Ceva întunecat, care a schimbat-o.
Alison a vizitat casa în care a murit familia Saeki.
Vreau să-ți arăt ceva.
Sunt filmări de la prima mea ședință cu Jake.
La acel moment, mama lui vitregă era principala suspectă.
Treaba mea era să-i evaluez condiția psihică.
- Nu inventez nimic. - N-am spus asta, Jake.
- Nu mint. - O vezi când nu e nimeni în preajmă?
- E reală. - Eu nu o văd.
- E reală. - Mai descri-o o dată.
Are părul închis. Îi acoperă toată fața. Tot corpul.
- Ca o stafie. - Îi acoperă tot corpul?
De parcă ar fi...
Am crezut că și-a văzut mama omorându-i sora și tatăl.
Neputând percepe ce a văzut, a inventat acele povești
despre un băiat și o femeie pentru a disocia adevărul.
Și eu l-am văzut pe băiat.
Da. M-am înșelat.
M-am înșelat amarnic.
Nu mi-ai spus niciodată cum a murit.
Camera de supraveghere a surprins reacția lui la o halucinație.
Doar că acea halucinație i-a rupt aproape toate oasele din corp.
Max?
- Unde ai fost? - Plecată.
- Rose a fost la spital. - Ce?
Dumnezeule. De ce?
- Doctorii spun că a epuizat. - Făcând ce?
Nu știu.
Se juca.
Ți-am spus că se înrăutățește.
- Credeam că noile medicamente o să ajute. - Nu e de ajuns.
S-ar putea să înceapă să poarte masca de oxigen.
O să te țin la curent cât ești plecată.
O să sun. În fiecare zi.
Mai bine decât deloc.
De ce nu o acoperi tu? Poate e ultima ta zi aici.
Bună, Rose. Ce faci?
- Nu te opri. - Știu.
Să nu mă opresc...
Te iubesc. Știi asta?
Rose!
- Ce e, Rose? - Băiatul. E aici.
- Unde? - În camera mea.
Nu!
Nu e nimeni aici.
Vrei să dormi la mine în cameră în noaptea asta?
Ajutor!
Deschide ușa!
Ajută-mă!
Deschide ușa, te rog.
Ajută-mă...
Pot să mă joc în zăpadă când ajungem acolo?
Îmi pare rău, zăpada s-a topit.
Să te încheiem.
Hai să mergem.
Bună. Naoko, nu?
Mă întrebam dacă putem sta de vorbă.
Da. Tocmai voiam să mergem în parc. Poți să vii cu noi dacă vrei.
Da, mi-ar plăcea.
Bine...
Uneori e ușor să uite cât e de bolnavă.
Înțeleg.
Pe dinafară se simte bine.
Dar înăuntrul ei lucrurile se înrăutățesc.
Poate sună ciudat, dar și un loc se poate îmbolnăvi la fel.
Nu înțeleg.
Știu ce s-a întâmplat în clădire.
Cred că ți-a schimbat dorința de a te muta.
Nu.
Ce s-a întâmplat în clădire e motivul pentru care sunt aici.
Rahat.
În Japonie mai e un loc bolnav datorită lucrurilor petrecute acolo.
Ce s-a întâmplat?
Un soț și-a omorât soția și unicul copil, apoi s-a sinucis.
Răul a luat naștere acolo. Dar s-a împrăștiat.
Acum se adună aici.
În clădirea ta.
- Pot să mă dau în leagăne? - Da. Du-te.
Cine ești?
Femeia care a fost omorâtă era sora mea.
Kayako.
Eu și Kayako am avut o viață dificilă.
Mama noastră era o itako.
Cineva care poate comunica cu morții.
Pe atunci, eram foarte mici.
Mama ne-a învățat vechile metode.
Pentru mine a fost înspăimântător.
Pentru sora mea a fost un coșmar.
Cei posedați veneau la mama pentru a fi vindecați.
Mama scotea răul din ei și le dădea spiritele lui Kayako.
Îi aducea la tăcere, dar sora mea s-a schimbat pentru totdeauna.
Gretchen?
Ai o scurgere aici.
Gretchen?
Când sora mea a fost ucisă, s-a născut un gyon.
Tradus înseamnă blestem.
Și acum crezi că blestemul e aici?
Sunt sigură de asta.
Atunci de ce ai venit aici?
Pentru a îi pune capăt.
Cum?
Cu o ceremonie simplă.
În locul în care blestemul a renăscut.
Casa băiatului.
Nu pot face asta singură.
Am nevoie de tine.
De tine și de Rose.
Îmi pare rău prin ce ai trecut...
Chiar cred că vrei să ajuți,
dar nu putem participa la ceremonia asta.
Dacă blestemul nu e oprit, mulți oameni o să moară.
- Trebuie să înțelegi. - Îmi pare rău.
Haide Rose, trebuie să plecăm.
Max, trebuie să vorbim.
- Scoate-o pe Rose de aici. - Ce s-a întâmplat?
Fă-o.
Ce s-a întâmplat?
Max.
Ești bine?
Cred că trebuie să plecăm de aici.
Am vorbit cu Naoko astăzi.
Ai vorbit cu Naoko?
Da. Crede că suntem în pericol.
Ce frumos.
Nu are timp să semneze formularul, dar are timp să-ți spună că suntem în pericol.
Mă asculți? Sunt îngrijorată.
De ce ești îngrijorată?
Pleci curând. Nu mai e problema ta.
Abonatul apelat nu răspunde. Puteți lăsa un mesaj...
- Asta ți-ai dorit. - Da, așa e.
Și încă îmi doresc.
Nu vrei să-mi spui ce te-a făcut să-ți schimbi părerea?
- Andy... - Chiar tu ai spus, Lisa.
Dacă lucrurile merg bine la New York, ai s-o poți ajuta pe Rose.
- Doar că... - Ce? Moartea lui Gretchen?
Da.
- A fost o femeie drăguță. - Nu ți se pare ciudat?
Că au murit toți oamenii aceia?
Da, e o tragedie, dar...
Nu poți să lași asta să-ți strice viața.
- A trecut. - Nu sunt sigură că e așa.
Mulțumesc.
Chestia cu copilul ăla e înspăimântătoare.
Terifiantă? Să zicem.
Dar adevărată? Nu prea cred.
Nu știi asta.
Tu crezi doar ce vrei tu.
Totul duce înapoi spre crimele din Japonia. Există o legătură.
- Te rog. - Nici măcar nu mă asculți.
Știi ce? Ți-e doar frică să pleci.
Și înțeleg.
Dar facem asta împreună.
Nu merg la New York, Andy.
Îmi pare rău, dar familia mea are nevoie de mine.
- Pur și simplu? - Îmi pare rău.
Bine.
Dacă nu pleci tu, nu plec nici eu.
Nu ai nici un motiv să rămâi.
Cum poți spune asta?
Lisa, rămân din același motiv din care plecam.
Tu.
Unde e Max?
Rose, unde e?
- A spus că are treabă. - Te-a lăsat aici singură?
Când se întoarce?
Ai mâncat ceva?
- O porție se fulgi cu miere? - Bine.
Îți vine să crezi?
Vrei să rămân aici?
Le-am spus că sunt bolnav, oricum nu se așteptau să lucrez în ultima zi.
Nu, e în ordine. Ar trebui să pleci.
Dacă tot nu mergem la New York, ar trebui să-ți păstrezi slujba.
Acum sunt eu aici.
O să pregătesc cina.
- Ești sigură? - Da.
Bine.
Te sun când ies de la lucru.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Pa.
Ne vedem.
Bine.
La naiba.
Nu trebuie să faci asta singur.
Trimit pe cineva să facă curățenie și lucrurile se întorc la normal.
M-am gândit la asta. Am încercat să găsesc o soluție.
Trebuie să schimb ceva.
O să angajez compania de management.
O să vină la începutul lunii.
Poți rămâne, desigur. Trebuie doar să plătești chirie ca ceilalți.
Poate e ceva temporar. Cine știe?
Eu ce ar trebui să fac acum?
- Cum o să am grijă de familia mea? - Afacerile sunt afaceri.
Dă-le dracului de afaceri.
Și dă-te dracului și pe tine.
Nu trebuie să-ți placă veștile, trebuie doar să le accepți.
Nu trebuia să fie așa.
Unde ai fost seara trecută?
Am prestat muncă manuală. Nu-i a bună.
Ai lăsat-o singură pe Rose.
Nu poate sta singură niciodată.
Știu asta.
Nu o mai am pe Gretchen pe care să mă bazez, nu?
Se întâmplă multe lucruri ciudate și cred că ar trebui să plecăm.
Tot timpul îți faci planuri, nu?
Nu te înțeleg. Mor oameni și tu te porți de parcă nu s-ar întâmpla nimic.
Cum vrei să mă port, Lisa?
Gretchen era bătrână. Oamenii bătrâni mor.
Asta i-ai spus și lui Rose?
Eu m-am ocupat de Rose de când ne-au murit părinții, nu tu.
Ea nu e problema ta.
Ce e cu tine?
Nici cea mai mică problemă.
Sunt tânăr, sănătos, și am tot timpul din lume de vreme ce tocmai am fost concediat.
Ești surprinsă?
Că nu am reușit să lucrez cu normă întreagă și să am grijă de o fetiță bolnavă cronic?
- Trebuia să spui ceva. - Doamne, așa ar fi trebuit să fac.
Stai puțin. Așa am făcut.
Dar erai prea ocupată să ți-o tragi cu Andy prin toată clădirea decât să mă asculți.
Max, hai să plecăm. Nu trebuie să stăm aici.
Nu plecăm nicăieri, surioară.
Dar tu? Poate e timpul să pleci.
Max, ce tot spui?
Ce faci?
Max!
Oprește-te!
Ce faci?
Max!
Lasă-mă să intru. Nu poți face asta.
- Ce se întâmplă? - Du-te în camera ta.
Unde e Lisa?
Du-te dracului în camera ta.
- Cu cine doriți? - Cu dr. Sullivan, vă rog.
- Nu e disponibilă. - Pot să-i las un mesaj?
Îmi pare rău, dar a fost un accident.
Poftim?
Dr. Sullivan a murit.
Ce?
Îmi pare rău. Nu aveam unde să mă duc.
Plecăm. Îl iau pe Max și plecăm de acolo.
E prea târziu.
Face parte din el acum. E doar o problemă de timp.
Înainte să moară?
Rose? Max?
Toți.
Sora ta, unde e?
Era cu Max.
Ai spus că era nervos, agresiv.
Era. Adică e.
Nu poți s-o lași cu el.
Max nu i-ar face nici un rău lui Rose.
Zace o mare furie în el. A pus stăpânire pe fratele tău.
Nu cred asta.
O iubește.
Max nu mai e el însuși.
Pot s-o ajut pe Rose, dar trebuie să fie cu noi.
Nu o să permită asta.
Atunci nu-l putem lăsa să decidă el asta.
Bine.
Așteaptă aici.
Rose.
Vino încoace.
Gata. Acum ce facem?
E timpul.
Indiferent ce auzi...
Indiferent ce vezi.
Nu trebuie să intervii.
E ca o rugăciune. Sunt chiar aici.
Ce-a fost asta?
Sângele surorii mele.
Ce faci?
Trebuie să-l bea.
- Ce să bea? - Te rog, nu o să-i facă rău.
- N-ai spus nimic de asta. - Nu mai avem timp!
Blestemul trebuie încătușat.
Te rog, Rose. Poți s-o faci.
Tu poți să faci răul să dispară.
Haide, Rose. Să mergem.
Te rog. Nu face asta.
Trebuie să înțelegi. Mai e o șansă.
Max, nu!
Nu vrei să faci asta.
Blestemul te împinge.
Rose, fugi.
Suntem în siguranță.
Nu!
Rose...
Rose?
Rose!
O să fie bine.
Haide.
Max.
Dumnezeule!
Max...
Te rog, Rose are nevoie de ajutor.
Trebuie s-o ajuți.
Te rog...
Max, te rog! Am nevoie de tine.
Ești bine?
O să fie totul bine.
Rose, stai aici. Mă întorc imediat, bine?
Odihnește-te. Mă întorc imediat.
Max...
O să mergem împreună cu ambulanța, bine?
O să fiu lângă tine tot timpul.
Mi-e frică.
N-o să te părăsesc.
Totul o să fie bine.
N-o să ne mai facă nimeni rău.
Bine?
Cât suntem împreună, totul o să fie bine.
Da?
O să fim împreună.
Traducerea și adaptarea: Mr. John